Интервю с Peter Tägtgren (PAIN, HYPOCRISY)
Няма смисъл да обясняваме кой е Peter Tägtgren. Композитор, музикант, продуцент, лидер на индъстриъл бандата PAIN и дет зверовете HYPOCRISY. Истински работохолик. Това е напълно достатъчно за неговото представяне. Поводите за интервюто с Peter Tägtgren или както мило му казват българските фенове – Пешо, са два – новия албумна PAIN „I Am” и участието на бандата на фестивала „Hills Of Rock 2024” в края на този месец.
Интервюто с Peter Tägtgren (PAIN, HYPOCRISY) е излъчено в „От другата страна“ по Радио Варна на 15.07.2024 година, както и в предаването „Евробокс“ на програма „Хоризонт“ на БНР, и е публикувано на сайта WeRock.bg.
От другата страна - Привет, Peter, защо ти отне толкова време, за да издадеш нов албум на PAIN?
Peter Tägtgren - Последните осем години бях зет, наистина много зает. С HYPOCRISY, PAIN и LINDEMANN, създавах албуми, правех турнета и какво ли още не. Знаеш ли, времето лети, когато се забавляваш. Два пъти започвах работа по новия албум на PAIN, но все се появяваше нещо друго. Направих втория албум на LINDEMANN. След него отново започнах да пиша музика за PAIN и някои от песните станаха част от албума на Joe Lynn Turner. Т.е. имах да отметна много работа.
От другата страна - Като вземем и продуцентската работа…
Peter Tägtgren - И нея, обаче през последните десет години не направих много в тази сфера. Едва няколко. Обаче направих много турнета с всички три групи.
От другата страна - Албумът на Joe Lynn Turner „Belly of the Beast” е страхотен!
Peter Tägtgren - Аз също много го хресвам.
От другата страна - Той ми разказа историята.
Peter Tägtgren - Joe Lynn Turner също трябваше да ме чака. Имаше толкова много неща, за които да мисля. Беше хаос, за да съм честен. Но в крайна сметка се справихме.
От другата страна - Имаш ли рецепта, по която определяш коя идея за коя група е подходяща?
Peter Tägtgren - Всяка идея на първо място се появява в главата ми, в съзнанието ми. Имам предвид в по-голямата си част. 95 % на първо място композирам в главата си. След което идеите ги изсвирвам на клавир или китара. Започвам да добавям различни детайли. По този начин при мен се ражда една композиция. Понякога, когато работиш с някого, той по някакъв начин оказва влияние на процеса. Защото все пак се вдъхновяваш от човека, с когото правите музика заедно. Просто нещата зависят от ситуацията. Когато започна да мисля за песен за PAIN, съзнанието ми влиза в определено състояние. Т.е. не създавам нещо и едва после решавам дали е подходящо за PAIN или HYPOCRISY. Малко или много, когато в главата ми се появи идея, предварително знам, че тя ще бъде за едната или другата банда. Обикновено в главата си имам мелодия. После я свалям на клавир или китара, в зависимост от групата. След което добавям допълнителните детайли. Винаги работя така. Дали в главата ми ще има риф или мелодия, винаги следва работа около нея с добавянето на различни инструменти. Знаеш ли, от една мелодия мога да създам цяла песен в съзнанието си. Просто знам как трябва да изглежда завършената композиция. Бих казал, че за всяка е рзлично в една или друга степен, но не много.
От другата страна - Т.е. знаеш кога да спреш, когато работиш по дадена песен?
Peter Tägtgren - Не, и това понякога също е проблем.
От другата страна - Има ли нещо, което направи за първи път в новия албум на PAIN „I Am”?
Peter Tägtgren - Мисля, че доста неща. В този албум има много и различни елементи. Също така има и леко модерен материал. Като пример ще посоча гласа си, който наистина се опитах да развия колкото се може повече. Това всъщност го правя постоянно.
От другата страна - А има ли нещо, което ти носи повече удовлетворение днес, отколкото в миналото, когато работиш по нова музика?
Peter Tägtgren - Да, мисля, че днес се наслаждавам дори повече на създаването на музиката. Защото имам по-добър контрол над нея, докато я измислям. Но не изцяло. Все пак днес се чувствам много по-комфортно при композирането от преди 10 или 15 години. Тогава създавах музика по малко по-различен начин отколкото днес. Днес виждам цялата картина в главата си. В миналото се концентрирах само върху един риф или мелодия и едва след това се изясняваше структурата. Трудно е да го обясня, но определено днес се чувствам много по-комфортно, когато създавам музика в сравнение с миналото. Може би имам повече увереност като композитор и имам повече вяра в себе си, не знам.
От другата страна - А продуценската работа от миналото как ти помага днес?
Peter Tägtgren - Определено ми помага. Преминах през много трудно училище. В началото със записите на ленти, след което DAT касетите, които са като VHS касетите, но дигитални. Беше през 90-те и беше ужасно. Тогава не съществуваха твърде много възможности, за да обогатиш звука. Днес е по-лесно с всички плъгини и подобни дигитални инструменти. Днес рограмираш ударните, което означава, че имаш вече един инструмент, който можеш да добавиш към своето свирене, когато правиш демо версии на парчетата. Разбира се, в миналото можех да включа дръм машината и да записвам по този начин. Но тогава някак си нямаше възможност да се докоснеш до материята в дълбочина. Защото дръм машината възпроизвежда просто някакъв бийт и това. А днес можеш да добавиш каквото си поискаш. Бих казал, че днес възможностите са по-добри.
От другата страна - Има ли недостатъци в този начин на работа?
Peter Tägtgren - Разбира се. Никога не си щастлив. Защото винаги можеш да се справиш по-добре.
От другата страна - Но трябва да си поставяш някакви ограничения.
Peter Tägtgren - Аз съм крайно упорит. И не се отказвам докато не съм доволен ако не 100 то поне 95 %. Ако съм твърде далече от тях, процесът се усложнява и продължавам да работя, работя, работя…
От другата страна - Къде би поставил „I am” в дискографията на PAIN?
Peter Tägtgren - Много е трудно да отговоря. Преди да започна да създавам музиката за този албум, бях направил „Party in My Head“. Тя е само една единствен песен. Слушах „Coming Home“ от началото до края и ми се стори, че е доста приспивен. Липсваше ми индъстриъл усещането в него. Така че започнах да пиша веднага. Един вид натиснах буталото. „Coming Home“ ме провокира да не направя онова, което направих в него. Той беше един вид експеримент, с който се гордея. Докато новият се оглежда в стила на „Rebirth“ и „Nothing Remains the Same“. Малко по-индъстриъл звук. Наистина е трудно да посоча мястото му, но в него има добавени и много нови елементи.
От другата страна - Не използваш Изкуствен интелект, нали?
Peter Tägtgren - Не, не, в никакъв случай!
От другата страна - А какво мислиш за него?
Peter Tägtgren - Зависи от това как го използваш. Същото е, когато става въпрос за Изкуствения интелект и безопасността. Когато това нещо започне само да живее, ще се пренесем в света на „Терминатор” и Терминатор 2”. Двата филма дават представа как биха се развили нещата, когато не се внимава и Изкуственият интелект надхитри хората, и започне да гледа на тях като на продукти. Тогава вече ще имаме проблем. По отношение на музиката не знам. Не искам да правя нещата по лесния начин. Къде е удоволствието, когато правиш всичко по лесния начин? Според мен удоволствието от това да работиш здраво и след това да получиш добър резултат, е несравнимо.
От другата страна - Т.е. ти се описваш като работохолик?
Peter Tägtgren - Да, обичам да работя, но през последните години се опитвам да го карам и по-леко. Просто за да имам време, в което да се настървя за създаване на музика.
От другата страна - През 2022 издаваш „Gimme Shelter“, кавър на THE ROLLING STONES. Кои бяха най-важните музикални влияния в годините на формирането ти като музикант и смяташ ли, че всичко, от което се вдъхновяваш по-късно в живота, поне малко успява да се доближи до силата на тяхното въздействие?
Peter Tägtgren - Всичко, което съм слушал като хлапе през 70-те, ми влияе и днес. Всичко стои под латентна форма в съзнанието ми. Така смятам. Разбира се, едни от големите ми герои са THE BEATLES. Също така THE ROLLING STONES, LED ZEPPELIN... Колкото по-тежки ставаха групите, толкова по-дълбоко се спусках. Тези неща ми оказват влияние и днес, дори без да го осъзнавам.
От другата страна - В такъв случай има ли голямо разстояние между младежката наивност и мъдростта на зрелостта и къде се намираш ти между тези две състояния?
Peter Tägtgren - Аз съм един вид вдетинена личност. И не бих се определил като възрастен. А и днес говорим за различни поколения. Тези, които са на по 20 години и композират, са насочени повече към младите. А тези, които са на по 40 или 50 пишат повече от позицията на влиянията си. Не знам. Опитвам се да слушам всякакви неща. За да съм в течение, за да запазя интереса си и да не се чувствам, сякаш съм вече старомоден. Можеш да чуеш това в новия албум на PAIN. Той не звучи старомодно.
От другата страна - Естествена еволюция или планирана стъпка?
Peter Tägtgren - Това е моето съвсем естествено и нормално развитие. В миналото ми на продуцент и композитор винаги съм се опитвал да се побутвам напред. Постоянно, без да си позволявам да правя нещата по лесния начин, защото наградата след това не е достатъчно удовлетворяваща. Винаги се опитвам да се обновявам, което можеш да чуеш във вокалния ми стил, в звуковите стилове, във вида на песните. И като продуцент също трябва да се развивам. Всичко е учене чрез натрупването на опит.
От другата страна - Най-голямата грешка, която си допуснал в кариерата си?
Peter Tägtgren - Добър въпрос. Не знам. Може би трябваше да бъда по-внимателен през 90-те, когато изгрявахме с HYPOCRISY и ставахме все по-големи. Въобще не се замисляхме за нещата извън музиката. Ставахме по-големи, но избрахме сами да се прецакаме и да не ни пука от нищо. Излизахме и свирехме. За нас всичко беше рокендрол. Също така, когато PAIN станаха големи след втория албум „Rebirth“. Тогава дори нямах група. Започнаха да изискват от мен да събера банда, с нея да тръгна по турнета и всякакви такива неща. И да, това да тръгна на турне и да свиря не беше от най-добрите решения за съжаление. Идвах от дет метъла и да се опитвам, да пея нормално беше необмислено. Трябваше да се упражнявам повече. Нека го кажем така.
От другата страна - Когато слушаш собствената си музика, можеш ли да й се отдадеш напълно или винаги намираш нещо в нея, което те притеснява?
Peter Tägtgren - Разбира се, че винаги има нещо, което ме притеснява. Не съм си пускал първия албум от 15 или 20 години. Всичко ме притеснява, защото си мисля, че никога не е достатъчно добро. Но от друга страна трябва постоянно да мисля за сроковете. Създадох първия албум на PAIN през 1996 година на компютър „Deskpro 386“, който беше свързан с тези DAT плейъри, които споменах. И той се сриваше през цялото време. Беше невъзможно да свържа никакви електронни музикални инструменти, за да мога да синхронизирам всичко, след което да го смеся. Много от процесите трябваше да правя ръчно. Всичко беше много ограничено и за това първият албум на PAIN стана хеви метъл.
От другата страна - Има ли нещо в студийната работа, което избягваш?
Peter Tägtgren - Не, но когато материалът не се получава, много се вбесявам. Днес е много по-лесно с „Pro ToolsHD“, който пресъздава звукозаписните магнетофони от миналото така да се каже. Наистина много помага. Днес с плъгините и електронните клавири звукът не се различава, чак толкова от оригиналния. Това ти дава много повече инструменти, с които да работиш. Но все още трябва да напишеш проклетата песен.
От другата страна - Би ли разказал за гостите в новия албум на PAIN „I am”?
Peter Tägtgren - Разбира се. Първо е Cécile Siméone. Имах една стара песен, която стоеше недовършена. За едни почивни дни отидох до Франция. Приятел ме попита дали имам някакви изоставени песни, защото познаваше това момиче, което искаше да започне кариера като артист и музикант. Тя е известна като телевизионен водещ. Имах под ръка „My Angel“. Изсвирих й я и започнахме да работим заедно. Нещата се получиха доста бързо. Взех песента вкъщи, смесих я и я издадохме, ако не ме лъже паметта, в iTunes. Обаче след няколко месеца по някаква причина тя изчезна от платформата. За това я преиздадох в албума. Синът ми Sebastian Tägtgren записа две песни. Видеото към „Don’t Wake the Dead“ е с него. Свири и в „Revolution“. Единственото ми участие в тези две композиции е основно добавянето на акорди с по-тежки китари. Но само това, той записа всички останали инструменти. Справи се доста добре. Дойде със звука и всичко останало. Аз само смесих всичко и добавих моите вокали и мелодии. Не откривам никакви недостатъци при работата си с него. Гледаме на себе си повече като на приятели, отколкото като баща и син. Не е нещо важно. Той можеше да тръгне на турне с мен още докато беше на 14, но не му позволих, защото беше още малък. Изчаках докато навърши 18. От този момент започна да свири с мен по турнета. Разбира се, че винаги ще бъда негов баща, в това няма никакво съмнение. Но със сигурност няма да го оставя да прави каквото си мисли, че може, дори и сега да е на 25. Родителски контрол.
От другата страна - Скоро с PAIN ще участвате на „Hills of Rock 2024“ в Пловдив.
Peter Tägtgren - В България винаги е страхотно. Това мога да го потвърдя със сигурност. Публиката е фантастична. Няма какво толкова да го мислим. От нас зависи да свирим възможно най-добре, защото феновете са винаги на ниво.
От другата страна - Колко песни от „I am” ще изпълните?
Peter Tägtgren - Когато сме на фестивали, искаме и изпълняваме най-доброто от PAIN. Не искаме да представяме нов албум. Но ще свирим може би три песни от него. Всичко зависи от времето, с което ще разполагаме. Със сигурност обаче ще дадем на всички хитовете на PAIN, защото фестивалите са време за купон. Там феновете се забавляват и искат да чуят песни, които знаят и помнят. Не е задължително да свирим нови композиции. От друга страна ние самите нямаме представа кои композиции от новия албум българската публика харесва най-много. Ще трябва да почакаме няколко седмици или месец, за да видим, кои са най-слушани. И тогава да вземем решение, кои ще изпълняваме на живо. В момента в сета, който най-вероятно ще свирим на всеки фестивал, има три. След което имаме още 10 или 12, които трябва да са хитовете на PAIN като „Party in My Head“, „Same Old Song“ и „Shut Your Mouth“. Песни, които феновете очакват.
От другата страна - Има ли песни на PAIN, които не можеш да махнеш от сетлиста?
Peter Tägtgren - Никога не мога да изключа „Party in My Head“ и „Shut Your Mouth“. Тези двете със сигурност. Също така и „Same Old Song“. Ако не свирим тези трите, сами се прецакваме. Няма концерт на PAIN без тези три песни. Изглежда са любими на всички.
От другата страна - Най-странната реакция от страна на публиката на концерт на PAIN?
Peter Tägtgren - Веднъж имаше една двойка в публиката, която правеше секс. И това докато сме на сцената и свирим. Това мисля, че е доста странна реакция, но от друга страна сигурно двойката е искала напълно да се наслади и да се отдаде на музиката.
От другата страна - Голям комплимент!
Peter Tägtgren - И аз мисля така.
От другата страна - Кое е най-важното изискване за създването на искрена музика според теб?
Peter Tägtgren - Много е трудно да отговоря. Всеки, който създава музика, го прави по различен начин и по различни причини. Аз винаги следвам сърцето си. Или онова, което аз искам да чуя. И дори само мелодията, която смятам, че е добра, преди да стигна по-далече с нея. Понякога ми отнема много време, за да приема песента, защото може би е различна или в нея има нещо, което не е 100% процента моето. Но най-важното нещо, както казах е, че аз следвам сърцето си. Винаги правя така. Не се интересувам какво е популярно към дадения момент или не е. Тези неща никога не са ме привличали. Не бих могъл наистина да говоря за това, как останалите си вършат работата и дали то звучи искрено или не. Наистина не знам.
От другата страна - Би ли посочил няколко албума, които за теб са перфектни и в същото време олицетворяват свободата на авторите им?
Peter Tägtgren - Оооо, това е толкова трудно. Бих казал, че албумите, които ме вкараха в цялото това нещо и наистина изкривиха и изопачиха представата ми за музика, бяха „Alive” на KISS, който излиза през 1975, както и THE BEATLESс техния „Revolver”, в който четиримата започнаха по-малко да експериментират с различни детайли. И то без да разполагат с кой знае каква техника – четири канала и толкова. Тези два албума са крайъгълният камък за мен. Представи си как са създавали музиката си в толкова ограничена среда и инструментариум. Обаче ми е много трудно да посоча, какво представлява за мен истинския класически албум, който съчетава перфекционизъм и творческа свобода. Наистина ми е трудно. Зависи от настроението ми в даден момент. Т.е. има толкова много, за това и ми е трудно да посоча конкретни.
От другата страна - Кой е твоят най-„Spinal Tap” момент?
Peter Tägtgren - Когато летяхме от Америка за вкъщи след пет седмично турне и трябваше да свирим, май беше, в Чехия. Стигнахме там без никакво оборудване. Ама наистина никакво. Нищо! Нула! Наложи ни се да си вземем китари и бас от другите. Каквото се сетиш. Трябваше да си наемем всичко от другите. Фестивалът, на който участвахме, беше доста странен, защото никой не свиреше с по-ниски настройки. Трябваше да използваме нормални инструменти, които да свалим надолу. И получихме инструменти, на които струните бяха като, не знам – гумени ленти. Това беше нещо като „Spinal Tap”. Излязохме на сцената, а всичко беше ново за нас. Но се справихме. Не отменяме концерти. Даваме всичко възможно, за да ги има. Имали сме много подобни моменти, но сега не мога да се сетя за нищо скандално. Но наистина има много. Повярвай ми. Нищо не става лесно в музикалния бизнес.
От другата страна - Не се предаваш.
Peter Tägtgren - Не, все още не, но много пъти съм си мислел за това. Много съм упорит. Твърде лесно е просто да се предадеш.
От другата страна - А кой е твоят най-рокендрол момент?
Peter Tägtgren - Сигурно съм много скучен. Не мога да се сетя за нищо конкретно. Най-силното рокендрол усещане е, когато 5 хиляди или 10 хиляди души скачат и полудяват, докато свириш собствените си песни. Това е рокендрол.
С „Празничен разказ“ Регионална библиотека „Пенчо Славейков“ - Варна, отбелязва две знаменателни дати в историята ни – Съединението на Източна Румелия с Княжество България (6 септември) и Независимостта на България (22 септември). Изложбата се откри на 4 септември 2024 г. Тя проследява знакови събития от изграждането на българската държавност...
Последният си филм "Празник на огъня" представи полската режисьорка Кинга Дембска по време на фестивала "Любовта е лудост". Лентата е екранизация по едноименния роман на Якуб Малецки, в който се проследява живота на двете сестри Настка, която страда от церебрална парализа, и Луция, която е балерина. Дембска споделя, че в книгата са представени трите..
Интервю с Chris Casket (STRIGOI, екс-EXTREME NOISE TERROR) STRIGOI са британска банда, създадена от китариста на PARADISE LOSTGreg Mackintosh и Chris Casket от DEVILMENT и за кратко част от EXTREME NOISE TERROR. В края няа миналата година STRIGOI издадоха миниалбума „Bathed in a Black Sun“ - добър повод отново да посетим страната на..
Интервю с Martin Engler (MONO INC.) За първи път немската готик рок/индъстриъл формция MONO INC. ще има концерт в България. Той ще бъде на 20 септември в Пловдив в Античния театър като част от поредицата „Music Of The Ages 2024“ заедно с PAIN OF SALVATION(21 септември) и IHSAHN (22 септември). Със съдействието на организаторите от „Blue Hills..
Интервю с Ronnie Romero (LORDS OF BLACK, THE FERRYMEN, екс-RAINBOW) Ronnie Romero е работил и работи с едни от най-големите китаристи на нашето време като Ritchie Blackmore, Michael Schenker, Adrian Vandenberg. В същото време участва в групи като LORDS OF BLACK, SUNSTORM, ELEGANT WEAPONS, където е с Richie Faulkner от JUDAS PRIEST, THE..
Поетесата Весела Димова представи във Варна своята книга-албум "Кеят на чайките", вдъхновена от картини на варненската художничка Светла Косева . Родена на 7 юни 1965 г. в гр. Плевен, Ве села Димова пише от дете, това е моминското й име – използва го като литературен псевдоним. По професия е лекар-кардиолог (д-р В. Томова, д.м.). Поезията е..
Още един млад талантлив творец прекрачи прага на Галерия A&G Art Meeting тази година. Скулпторката Елена Аначкова откри самостоятелна изложба на 28 август под м отото "Пейзажи на ума". Авторката представя серия от релефни пейзажи и обекти, моделирани в процес от стъпки, в които всяка следваща е непосредствено определена от предходните, запазвайки..