Когато бях на 9 г., случайно или не, попаднах за първи път в тъмната стаичка на един от малкото по това време хора с професия „фотограф”. Когато година по-късно получих и първия си фотоапарат, Смяна 8, бях много горд. В детските ми представи играта със светлината и проявяването й бяха най-прекрасната магия, в която открих красотата... и до днес.
След многото експерименти с филмова, а по-късно и дигитална фотография, през 2005 г. се присъединих към „Кино фото клуб Варна”. Постепенно това забавно хоби се превърна в моя професия. Това започна с огромното предизвикателство на първата заснета от мен сватба в САЩ, щата Мериленд през 2006 г. След връщането ми в България, започнах да работя в най-голямото студио тогава в гр. Варна – „Фотостудио Х” през 2007 г. а от 2011 работя като фотограф на свободна практика.
През 2012 година започнах да се занимавам и с преподаване на фотография. От 2015 година съм горд баща на малкият Даниел, следствие на което започнах да се занимавам и с бебешка, и детска фотография. Сватбите и портрети обаче си остават моята най-голяма страст.
Това разказва за себе си Деян Стоев, който беше гост в рубриката "ОбективНо" на предаването за култура „Гравитация нула“, Светлана Вълкова и Любомир Бенковски-Бенджи разговарят с него:
Много е интересно от една сватба да се запалиш по фотографията.
Това беше момент в Щатите, когато бях на студентска бригада там. Една колежка, която работеше заедно с мен, планираше сватбата си след няколко месеца и ме помоли да направя сватбените снимки аз, тъй като тази услуга там е много скъпа, а те не можеха да си я позволят. Макар да нямах никакъв опит, реших да опитам. Така започна всичко това. Интересно съвпадение е, че 10 години по-късно на същата дата се роди детето ми, така че на 30 септември празнувам двойна годишнина.
Получи ли се тази първа сватба, която снима?
Тогава сватбената фотография беше съвсем различна от това, което виждаме в момента, нивото не беше чак толкова високо, така че на база на тогавашната визия на сватбената фотография, се получи доста добре, но сега като си гледам снимките, не съм особено горд.
Как се променя сватбената фотография? Ти каза, че преди е била на съвсем различно ниво, вероятно е от значение и фактът, че е нещо много скъпо и затова сигурно изискванията стават все по-виоки.
През онези времена интернет не беше чак толкова достъпен, а социалните мрежи на практика ги нямаше, хората нямаха чак такъв достъп до добра фотография, за да разберат какво търсят. Навлизането на Инстаграм промени визията за фотографията, на това, което зрителят е свикнал да гледа и което търси. Най-хубавото на това, че се промениха изискванията, е, че не виждам някаква много съществена разлика в момента между добрите сватбени фотографи тук, в Англия, Италия и в Щатите. Разлика в цената има, но в качеството нещата са доста изравнени, докато преди 15 години далеч не беше така.
От дистанцията на времето каква е разликата да снимаш сватба в Америка и в България?
Американските сватби са доста по-спокойни, всичко е подредено и протича нормално, а при българските сватби всичко е по много и наведнъж. Спокойно мога да кажа, че е по-трудно да се снима българска сватба.
Повече мъже или повече жени снимат сватби?
Мисля, че жените вече са повече. Ако говорим за фотографията като цяло, през последните 10 години много повече жени са фотографи и то защото лека-полека започва да отпада нуждата от това да си много добре технически, за да снимаш. Вече апаратът се справя достатъчно добре и тази техническа нужда отпадна, а нещата до голяма степен опират до усещанията.
Различен ли е мъжкият поглед към една сватба от женският?
Безспорно всеки един поглед е различен. Цялата фотография зависи от самия автор и от това какво търси той. Със сигурност мъжкият и женският поглед се различават, има голяма разлика между това кой по какъв начин гледа на ситуацията.
Ти какво търсиш?
Аз се опитвам да съчетая едно по-художествено излъчване с един добър репортаж. Опитвам се да намеря баланса между добре режисираните снимки и добрата фотосесия, но определено залагам и на доброто отразяване на цялостното събитие. При сватбената фотография най-важното за мен е улавянето на емоцията, една сватба кипи от емоции през целия ден и ако успея да ги запечатам с добра светлина и композиция, то аз съм си свършил работата.
Каква част от работата ти е снимане и каква е постобработка за една сватба?
Една сватба ми отнема средно 10 часа снимане и 30-40 часа обработка. Трудната част е селекцията на добрите снимки, това ме бави доста, тъй като не си слагам преграда на броя снимки, които ще направя, и понякога нещата излизат извън контрол.
Занимаваш се и с преподаване на фотография, кои са основните неща, на които се опитваш да научиш своите ученици?
Виждам много голямо притеснение в много стартиращи фотографи, те чакат да научат нещо, за да започнат да снимат. Това, което се опитвам да кажа на всички стартиращи, е просто да снимат, да гледат светлината, композицията и уловения момент, има ли ги тези три неща, то техниката няма значение.
Интересно ми е да поговорим за поръчката, която си получил от Министерството на икономиката през 2011 година да снимаш част от историко-археологическите и туристическите обекти на България. Какво представляваше този ангажимент и беше ли ти близък този тип снимане?
Случвало ми се е и все още ми се случва да снимам интериорна и рекламна фотография. Въпреки че не снимам пейзажи, тогава ми беше заръчано да снимам курортите на България за периода от февруари до май месец, което не е много добро време за заснемането на летни курорти. Беше интересно предизвикателство и разполагах с пълната свобода за снимане.
Как се усъвършенства един фотограф, ти как го правиш?
Аз се усъвършенствам с гледане и търсене на неща, които ми харесват, както и с анализирането -това правим всички ние, за да разберем защо дадена снимка ни харесва. Начинът, по който се опитвам да се усъвършенствам, е да откривам вдъхновението чрез други фотографи, модели и колеги, с които работя.
Разбрахме, че и портретите са твоя страст, какви портрети правиш?
При снимането на портрети се опитвам да бъда една идея по- репортажен, това е едно от трудните неща при нас, тъй като се очаква да режисираме цялата сцена. Когато един модел без опит застане пред фотограф с опит, той очаква наставление от - до. Опитвам се да не режисирам моделите си до такава степен, че да бъде всичко като за списание. При портретната фотография целта ми е да покажа хората такива, каквито са, или да извадя от тях някаква емоция.
На кого мечтаеш да направите портрет?
Не съм се замислял над тази тема, но ако имам възможност, може би на Пол Маккартни, тъй като съм негов голям почитател. В политическо отношение мисля, че би било много интересно да направя портрет на английската кралица.
От какво друго разбираш, освен от фотография?
Разбирам от национална сигурност, тъй като това ми е специалността от университета, имах голямото желание да продължа след това с ученето на право. Това не се осъществи и по никакъв начин не съжалявам за това, изключително щастлив съм от професията, която избрах. Това е една от професиите, при която постоянно искаш да търсиш и преоткриваш себе си.
Казваш, че си от хората, които държат да си компетентен в едно нещо, но докрай...
Уважавам хора, които разбират от много неща и могат да си ремонтират банята, да си налепят плочките, същевременно са добри инженери и програмисти, и рисуват, и свирят на китара...
Но според мен начинът да си добър в едно нещо е да му се отдадеш на сто процента. Няма друг начин.
Цялото интервю с Деян Стоев може да чуете в звуковия файл:С „Празничен разказ“ Регионална библиотека „Пенчо Славейков“ - Варна, отбелязва две знаменателни дати в историята ни – Съединението на Източна Румелия с Княжество България (6 септември) и Независимостта на България (22 септември). Изложбата се откри на 4 септември 2024 г. Тя проследява знакови събития от изграждането на българската държавност...
Последният си филм "Празник на огъня" представи полската режисьорка Кинга Дембска по време на фестивала "Любовта е лудост". Лентата е екранизация по едноименния роман на Якуб Малецки, в който се проследява живота на двете сестри Настка, която страда от церебрална парализа, и Луция, която е балерина. Дембска споделя, че в книгата са представени трите..
Интервю с Chris Casket (STRIGOI, екс-EXTREME NOISE TERROR) STRIGOI са британска банда, създадена от китариста на PARADISE LOSTGreg Mackintosh и Chris Casket от DEVILMENT и за кратко част от EXTREME NOISE TERROR. В края няа миналата година STRIGOI издадоха миниалбума „Bathed in a Black Sun“ - добър повод отново да посетим страната на..
Интервю с Martin Engler (MONO INC.) За първи път немската готик рок/индъстриъл формция MONO INC. ще има концерт в България. Той ще бъде на 20 септември в Пловдив в Античния театър като част от поредицата „Music Of The Ages 2024“ заедно с PAIN OF SALVATION(21 септември) и IHSAHN (22 септември). Със съдействието на организаторите от „Blue Hills..
Интервю с Ronnie Romero (LORDS OF BLACK, THE FERRYMEN, екс-RAINBOW) Ronnie Romero е работил и работи с едни от най-големите китаристи на нашето време като Ritchie Blackmore, Michael Schenker, Adrian Vandenberg. В същото време участва в групи като LORDS OF BLACK, SUNSTORM, ELEGANT WEAPONS, където е с Richie Faulkner от JUDAS PRIEST, THE..
Поетесата Весела Димова представи във Варна своята книга-албум "Кеят на чайките", вдъхновена от картини на варненската художничка Светла Косева . Родена на 7 юни 1965 г. в гр. Плевен, Ве села Димова пише от дете, това е моминското й име – използва го като литературен псевдоним. По професия е лекар-кардиолог (д-р В. Томова, д.м.). Поезията е..
Още един млад талантлив творец прекрачи прага на Галерия A&G Art Meeting тази година. Скулпторката Елена Аначкова откри самостоятелна изложба на 28 август под м отото "Пейзажи на ума". Авторката представя серия от релефни пейзажи и обекти, моделирани в процес от стъпки, в които всяка следваща е непосредствено определена от предходните, запазвайки..